Az Európai Tájépítészeti Iskolák Tanácsa és a Le:Notre
DOI:
https://doi.org/10.36249/4d.45.5673Kulcsszavak:
ECLAS, Európa, tájépítészet, LE:NOTREAbsztrakt
Bár a tájépítészet szakma több évszázados, rangos múltra tekint vissza, az egyetemi szintű képzési program szerte Európában alig száz éves. Ma szinte minden európai uniós országban legalább egy olyan felsőoktatási intézmény van, ahol tájépítészetet lehet tanulni. Összességében több mint 100 okleveles alap- és mesterképzési szak van szerte Európában, és számos iskola doktori PhD képzést is kínál az érdeklődőknek. A dinamikus fejlődés és ugrásszerű számbeli gyarapodás a II. világháborút követő évtizedekben, a városrekonstrukciós programoknak köszönhetően következett be, míg utóbb a környezeti és ökológiai tudatosság erősödése adott újabb lendületet a tájépítészeti iskolák fejlődéséhez. Azokban az európai országokban, ahol több felsőoktatási intézményben oktattak tájépítészetet, már a 70-es években szerveződtek nemzeti tájépítészeti képzési fórumok. Európai szintű felsőoktatási találkozóra azonban csak 1989-ben került sor, amikor a Berlini Műszaki Egyetem megszervezte az első nemzetközi tájépítészeti fórumot. Ez jelentette az európai tájépítészeti oktatási együttműködés hivatalos intézményi formáját. 1989-ben maga a rendező város, Berlin is történelmi időket élt sajátos geopolitikai helyzetéből adódóan, jóllehet akkor, szeptemberben a politikai fordulat még nem igazán látszott. Ugyanakkor volt egy másik fontos hajtóerő is egy európai szintű együttműködés kiépítésére: ez pedig az Európai Közös Piac fejlődése, az akkor még csak 12 tagú Európai Közösség országai között. Két évvel később, 1991-ben Hollandiában, Wageningenben volt az első konferencia, ahol az európai tájépítészeti iskolák találkoztak, s megalapították az ECLAS-t, az Európai Tájépítészeti Iskolák Konferenciáját (European Conference of Landscape Architecture Schools). Tíz évvel később az ECLAS eredményesen pályázott a SOCRATES Program támogatására egy Tájépítészeti Tematikus Hálózat (Thematic Network in Landscape Architecture) létrehozására. Az informálisan már jól működő európai szintű szakmai kommunikáció kapott ezzel lehetőséget egy új, erős szervezet és rendszeres együttműködési forma kidolgozására és fejlesztésére. A LE:NOTRE Thematic Network – Landscape Education: New Opportunities for Teaching and Research (LE:NOTRE Tematikus Hálózat – Tájépítészet Képzés: Új Lehetőségek az Oktatásban és Kutatásban) 11 éven át működött a Socrates támogatásával, és 150 tájépítészeti iskolát fogott egybe. A LE:NOTRE hatékonyan és eredményesen teljesítette be az ECLAS céljait az oktatási és kutatási együttműködések fejlesztésével, a széleskörű szakmai kommunikációs lehetőségek koordinálásával. Az ECLAS (ma már: European Council of Landscape Architecture Schools) szilárd alapot és továbblépési lehetőséget jelent az európai tájépítészeti akadémiai infrastruktúra terén. A cikk az ECLAS fejlődési
útját mutatja be a legszélesebb összefüggésrendszerben.
Hivatkozások
Europäische Hochschulkonferenz Landschaft: The meeting was reported on in the journal Garten und Landschaft, 11/89, p. 23-24
Birli, b. 2016: From Professional Training to Academic Discipline: The Role of International Cooperation in the Development of Landscape Architecture Higher Education at Higher Education Institutions in Europe, unpublished dissertation Vienna University of Technology
Jambor, I. 2012; Education from Garden Design to Landscape Architecture in Hungary, 4D Special Edition, pp. 12-24 LE:NOTRE Institute Website: http://ln-institute.org/about/about-events-meetings.php
Szilagyi, K. 2012. An Outstanding Contribution to 20.-21. Century Landscape Architecture - IFLA's Geoffrey Jellicoe Award to Professor
Mihály Möcsényi, 4D Special Edition, pp. 3-11
Szilagyi, K. 2013. Hundred Years of Education and Research in Garden History and Garden Art - From the Institute for Horticultural Education to the Faculty of Landscape Architecture, 4D 29, Budapest, pp.22-35
Letöltések
Megjelent
Folyóirat szám
Rovat
License
Copyright (c) 2024 Richard Stiles
![Creative Commons License](http://i.creativecommons.org/l/by-nc-nd/4.0/88x31.png)
This work is licensed under a Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivatives 4.0 International License.
A folyóirat Open Access (Gold). Cikkeire a Creative Commons 4.0 standard licenc alábbi típusa vonatkozik: CC-BY-NC-ND-4.0. Ennek értelmében a mű szabadon másolható, terjeszthető, bemutatható és előadható, azonban nem használható fel kereskedelmi célokra (NC), továbbá nem módosítható és nem készíthető belőle átdolgozás, származékos mű (ND). A licenc alapján a szerző vagy a jogosult által meghatározott módon fel kell tüntetni a szerző nevét és a szerzői mű címét (BY).