A pedagógia lehetőségei az esélyegyenlőtlenség csökkentésére a közoktatásban (Képzés és Gyakorlat : Neveléstudományi folyóirat, 2003)
A közelmúltban látott napvilágot az 1993. évi LXXIX. törvény 2003. évi módosítása. A módosítás általános indoklásában olvasható: „(...) A közoktatás jelenlegi működése nem csökkenti, hanem újratermeli a társadalmi esélykülönbségeket. Azok közé az országok közé tartozunk, amelyek közoktatási rendszere a legtöbbet növeli a gyerekek induló hátrányait. A magyar közoktatás szelektivitása jelentős mértékű.” A törvénymódosítás tehát deklaráltan a társadalmi egyenlőség növekedéséhez kíván hozzájárulni - jogi megoldásokkal. Bizonyos azonban, hogy e nemes cél eléréséhez a törvénykezés önmagában nem elegendő, feltétlenül szükség Van a cél szolgálatába állított pedagógiai megoldásokra Is. E tanulmányban ezért először azt tekintjük át, hogy milyen elméletek születtek a társadalmi egyenlőtlenségek újratermelődéséről, illetve abban az oktatási rendszer szerepéről. Majd utalunk néhány olyan megoldásra, amelyek A pedagógia szemléleti és gyakorlati lehetőségeit taglalják, ezáltal a törvénymódosítás célját is szolgálják.