(untitled) (Képzés és Gyakorlat : Neveléstudományi folyóirat, 2011)
A könyv, az irodalom az értékközvetítés és a lelki egészség megőrzésének az eszköze. A könyv olvasása ünnep az életünkben. Élményekkel gazdagodunk, melyek segítségével oldódik feszültségünk, problémánk. Az olvasás mint értelmi tevékenység a szellemi és érzelmi réteg megmozgatásán kívül ösztönzi belső aktivitásunkat, ugyanakkor énerősítő is. Az olvasás csendet kíván. Arról, amit olvastunk, csak egy bizonyos idő eltelte után tudunk beszélni, mert még egy ideig a könyvben élünk, együtt lélegzünk a szereplőkkel, szenvedünk, boldogok vagyunk. Ennek ellenére rohamosan csökken a könyvet olvasók száma. Gereben Ferenc olvasásszociológus felmérése szerint a felnőttek több mint fele évente egyetlen könyvet sem olvas el. Az olvasás, a szépirodalom iránti érdeklődés tehát radikálisan csökken, pedig mennyi minden szól mellette: gyarapítja szókincsünket, tükröt tart elénk, alakítja egyéniségünket, gazdagítja viselkedési szokásainkat, mintát nyújt stb. Emberi válsághelyzetekben, válaszúton hűséges segítőtárs az irodalom. Nincs annál szebb hivatása az irodalomnak, mint a szóból építkező művészetnek, hogy átsegítsen az emberi élet buktatóin. Egy-egy megoldhatatlannak látszó helyzetben olvasott vers már hangulatánál fogva gyógyír sebeinkre, a könyvek pedig a maguk mondanivalóival irányt adnak, s a nehézségek megoldásában segítenek. Ezzel gyógyítanak, ezzel szolgálják a célt: az emberi lélek harmóniájának helyreállítását.