(untitled) (Training and Practice : Journal of Educational Sciences, 2011)
A szemlében a szerző a recenzált tanulmányok mentén amellett érvel, hogy a hazai gép- és gyorsírás, valamint ügyviteli teendők oktatása fokális szerepű, funkcionális és sajátos pedagógiai tudásterület, amennyiben hagyományai és intézményrendszere létezik, társadalmi igény hívja életre, és nem pedagógiai ideológia, hanem oktatáspolitikai döntések nyomán szerveződik, javarészt szakember-utánpótlási céllal. Kiemeli a tématerület paradox voltát: a speciális tudásra növekedő társadalmi és kor igény mellett csökkenő támogatottság strukturális oldalról. A szemle arra a kérdésre keresi a választ, milyen okok vezetik a szakma kivitelezőit arra, hogy e hányattatott területen keletkezett sajátos pedagógiai tudás megőrzésén és korszerűsítésén fáradozzanak.