A szegetális gyomvegetáció fejlődése a szántóföldi tájhasználat és a növénybehurcolások tükrében Közép-Európában a neolitikumtól az újkorig - Pinke, Gyula (TÁJÖKOLÓGIAI LAPOK, 2005)
Ez a szemle, áttekintő tanulmány, elsősorban archeobotanikai leletek alapján áttekinti a közép-európai szántóföldi gyomvegetáció fejlődését a történelem előtti koroktól az újkorig. A neolitikum helyváltoztatós parlagoló gazdálkodásában a gyomnövények főként az apofitonok közül kerültek ki. A római korban jelentősen megnövekedett a mediterrán fajok bevándorlása. A középkori nyomásos gazdálkodásban megnövekedett a terofitonok jelentősége, de az évelők még mindig nagy szerepet játszottak. Néhány klasszikus gyomnövényünk ekkor vált tömegessé. Az újkorban behozott újvilági kultúrnövények szétfeszítették a hagyományos gazdálkodás kereteit, a neofiton gyomok gyors terjedésnek indultak.