Égtáji kitettségből adódó különbségek erdőszegélyek fajösszetételében és szerkezetében - Papp, Mónika (TÁJÖKOLÓGIAI LAPOK, 2011)
Vizsgálatainkat Budakeszi mellett egy cseres-kocsánytalan tölgyes (Quercetum petraeae-cerris SOÓ 1957) erdőállomány, illetve az ezzel szomszédos parlagterületek átmeneti zónájában, négy különböző égtáji kitettségű (ÉK, NY−DNY, D−DNY, DK) erdőszegélyben végeztük. Erdőszegélyenként három-három merőleges transzektet jelöltünk ki, melyeken belül az erdőbelsőben, az erdőszegély egyes részeiben (lágyszárú szegélysáv, cserjés szegélysáv, erdőköpeny), illetve a szomszédos nyílt területen lévő mintanégyzetekben BRAUN−BLANQUET módszer segítségével határoztuk meg az egyes fajok borítás-gyakoriság (A−D) értékét. Az erdőszegélyek fajösszetételének és szerkezetének az erdőállománytól, illetve a parlagterületektől való eltéréseit az égtáji kitettség függvényében vizsgáltuk. A négy különböző kitettségű szegély esetében jelentős különbségeket találtunk mind a fajösszetételben, mind a szerkezeti jellemzőkben.