A hagyományos és a kímélő talajművelés hatása a talajerózióra és az élővilágra - Bádonyi, Krisztina (TÁJÖKOLÓGIAI LAPOK, 2006)
A talajkímélő talajművelés olyan alapozó tevékenység, amely a talajerózió és defláció elleni védelmét, a talajszerkezet és -nedvesség megőrzését, a talaj szervesanyag tartalmának növelését, a talajélet védelmét célozza meg. E tanulmány áttekintést nyújt a kímélő talajművelési irányzat kialakulásáról, fejlődéséről, előzményeiről, elterjedésének gátjairól és környezeti előnyeiről. A mezőgazdasági művelés alatt álló területeken az intenzív talajművelés igen súlyos talajerózióhoz és a biodiverzitás csökkenéséhez vezethet. A talajerózió és a különböző művelési rendszerek összefüggéseit vizsgáló irodalomban fellelhető mérési eredmények alapján elmondható, hogy a kímélő művelés világszerte hozzájárult a talajerózió csökkenéséhez. A talajművelés szempontjából az egyik legjelentősebb indikátor csoportot a földigiliszták alkotják a jó talajállapotot jelző szerepük miatt. Hasonlóan, a madarak az egészséges mezőgazdasági táj bioindikátorai. Így a fajok számának és/vagy a fajon belüli egyedek számának csökkenése a talaj, illetve a táj degradálódásának jele. A hagyományos és a kímélő talajművelési rendszer földigilisztákra és madarakra gyakorolt hatásáról született irodalom is egységesen a kímélő művelés előnyeit mutatja be ezen állatcsoportokra.