A Hortobágy egyenesszárnyú (Orthoptera) faunájának kutatása és természetvédelmi szempontú értékelése - Nagy, Antal; Rácz, István András; Arnóczkyné Jakab, Dóra (TÁJÖKOLÓGIAI LAPOK, 2019)
A Hortobágyi Nemzeti Park természeti és kultúrtörténeti értékei révén hazai és európai szinten egyaránt egyedülálló, kiemelt jelentőségű terület, mely Orthoptera faunájának kutatása jelentős múltra tekint vissza. Legkorábbi adataink többsége a XIX-XX. század fordulóján pusztító sáskajárások idejéből származik, majd rövid csendet követően az 1940-es években megjelent Nagy Barnabás „A Hortobágy szöcske- és sáskavilága” című kétkötetes, a terület egyenesszámyú faunájának alapvetésévé vált összefoglaló munkája. Ezt követően a kutatások igen változó lendülettel folytak, ami oda vezetett, hogy a híres puszta egyenesszámyú rovarvilágát mára nagyrészt csak hírből ismerhetjük. Munkánk célja az eddig megjelent (18 szerző 28 publikációja) és a publikálatlan adatok összegyűjtése (67 faj, 62 lelőhely), a faunakutatás prioritásainak meghatározása, valamint a nagy területre kiterjedő intenzív kutatások újraélesztése volt, melyet 2016-ban intenzív kvantitatív vizsgálatokkal indítottunk el. Az újrainduló vizsgálatok lehetőséget adtak a fauna aktuális helyzetének és az elmúlt évtizedekben bekövetkezett változásainak feltárására, a már rendelkezésünkre álló adatok alapján pedig elvégeztük a Hortobágyi Nemzeti Park Orthoptera faunájának természetvédelmi szempontú értékelését is. Az összegyűjtött források revíziója alapján a nemzeti park faunája 62 Orthoptera fajt számlál, melyek közül 6 védett, 11 szórványosan előforduló és 8 ritka a hazai faunában, míg több faj adata megerősítést igényel. Az egyes területek kutatottsága jelentősen eltér, sok a gyengén, a csak régen, vagy az egyáltalán nem vizsgált terület. A területekhez és fajokhoz kapcsolt prioritások meghatározása révén ez az adathiány a lehető leghatékonyabb módon csökkenthető. A 2016-ban újraindított, prioritások mentén haladó kutatásokban több 2,5x2,5 km-es UTM cella került vizsgálatra, mint az azt megelőző 15 évben összesen, és jelentős mértékben emelkedett a kutatott cellák összesített száma is, ami jól mutatja a célzott, jól tervezett mintavételek hatékonyságát. A továbbiakban a prioritásként megjelölt területek mintavételezését, valamint a bizonytalan adatokkal bíró fajok vizsgálatát tervezzük a faimára és együttesekre vonatkozó aktuális, a gyakorlati természetvédelmet segítő adatok összegyűjtése érdekében.