ISSN 1589-4673 (Nyomtatott) A folyóirat a tájökológia, mint szintetizáló tudáson alapuló tudományterület és a hozzá szorosan kapcsolódó diszciplínák fejlődésében – alapvetően a táj egészével kapcsolatos kutatásokban – kíván közreműködni. Alapította: Szent István Egyetem Környezetgazdálkodási Intézet és a Tájökológia Tanszék 2003-ban.
A folyóirat Open Access (Gold). Cikkeire a Creative Commons 4.0 standard licenc alábbi típusa vonatkozik: CC-BY-NC-ND-4.0. Ennek értelmében a mű szabadon másolható, terjeszthető, bemutatható és előadható, azonban nem használható fel kereskedelmi célokra (NC), továbbá nem módosítható és nem készíthető belőle átdolgozás, származékos mű (ND). A licenc alapján a szerző vagy a jogosult által meghatározott módon fel kell tüntetni a szerző nevét és a szerzői mű címét (BY).
Vándorólas tyúklegeltetés hatása ökológiai gyümölcsösben – Előzetes eredmények
A legeltetés célállatai között viszonylag ritkán fordulnak elő baromfifélék és relatíve kevesen vizsgálták eddig részletekbe menően a baromfilegeltetést, azon belül is a tyúklegeltetés hatását a gyepvegetációra. Munkánk során a Gödöllő melletti GAK Babatvölgyi Biokertészeti Tangazdaság bio almafás kertjében, mobilólas tartás mellett legeltetett ökológiai tojótyúk állomány által előidézett változásokat vizsgáltuk a gyepvegetáció tekintetében. A vizsgálat során 4 mintavételi egység legelt és kontroll részén 8 legeltetési szakaszt vizsgáltunk a legeltetés megkezdése, majd a legeltetés befejezése után. Jelen munkánkban a mobilólhoz legközelebb eső, így bolygatásnak leginkább kitett mintavételi egység adatait elemezzük. Felvételeinket az egyes növényfajok százalékos borításának és a növények fenológiai állapotának feljegyzésével készítettük, majd a vegetáció összetételét vizsgáltuk szociális magatartástípusok, természetvédelmi értékkategóriák és a legeltetési értékek alapján. Előzetes vizsgálataink eredményei azt mutatják, hogy a vizsgált terület vegetációját egy pár éves parlag képe jellemzi. A növényzetet nagyobb részt gyom- és zavarástűrő fajok alkotják, de természetes(ebb) állapotra utaló fajok is jelen vannak. A legelés hatásáról elmondható, hogy amellett, hogy a tojótyúkok elsősorban a könnyebben csipegethető, „lágyabb” növényi részeket legelik le, fenológiai fázistól függetlenül elfogyasztanak mindent, ami zöld növény, még a rostosabb pázsitfű fajokat és a mérgező növényeket is, igaz legkevésbé preferálva ezeket. A legeltetés hatásaival kapcsolatban meg kell még jegyezni, hogy a vizsgált időintervallumban nem volt tettenérhető a tyúklegeltetés érdemi gyomosító hatása, így a tyúkállomány legeltetése, mint rendhagyó módszer sikeresen alkalmazható egy arra alkalmas terület kezelésére.
Copyright (c) 2022 Saláta Dénes, Lénárd Mátyás, Zámbó Sándor, Tirczka Imre, Penksza Károly https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Peszticidek hatásvizsgálata Enchytraeus albidus faj területválasztásának segítségével
A kémiai módszereken alapuló növényvédelem napjainkban meghatározó a mezőgazdasági gyakorlatban, ezért a környezetbe kijuttatott peszticidek hatásának vizsgálata nem célfajokra rendkívül fontos. Ennek megfelelően a hazai szőlőművelésben gyakran alkalmazott Quadris (azoxistrobin) fungicid és Flumite 200 (flufenzin) akaricid televényférgekre gyakorolt hatását vizsgáltuk önmagukban, illetve keverékként. Terepi mintavételre a növényvédőszerek kijuttatása előtt és után került sor. OECD szabványok alapján elkerülési viselkedésen alapuló teszteket végeztünk Enchytraeus albidus televényféreg fajon. Egyes koncentrációknál a kísérleti állatok elkerülő viselkedést mutattak, ugyanakkor ezek a javasolt kijuttatási értékeknél több nagyságrenddel magasabbak voltak. Ezen eredményeink alapján a vizsgált két növényvédőszert az Enchytraeus albidus faj egyedei képesek érzékelni és elkerülni, így előírásszerű alkalmazás esetén az általunk vizsgált növényvédőszerek nem jelentenek jelentős környezettoxikológiai kockázatot a televényférgekre.
Copyright (c) 2022 Révész Anna, Szabó Borbála, Boros Gergely https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
A világ számos országában találunk olyan védett természeti területi kategóriájú területeket, amelyek a hazai természetvédelmi jog számára ismeretlenek, vagyis az általa ismertetett területtípusoktól eltérnek. Az IUCN adatbázisa kilistázza az 1903 és 2001 között létrehozott valamennyi védett természeti területet és területi kategóriát. A magyarországi természetvédelmi szakkifejezésnek megfelelően használjuk a védett természeti terület kifejezést ezekre a területekre, független attól, hogy az adott ország milyen szinten gondoskodik a terület védelméről. A nemzeti tájvédelmi terület, a táj park, az ökológiai szempontból különösen értékes terület, vagy a tájképi rezervátum közös attribútuma, hogy a táj védelmének érdekében hozták létre őket. A tájvédelemmel kapcsolatos védett természeti területi kategóriák közül legnagyobb arányban tájképi rezervátumokat alapítottak a vizsgált időszakban (1385), ezt követi a tájvédelmi körzet hazai viszonyok között is jól ismert kategóriája (1279). Ebben a közel 100 évben Magyarországon is megszaporodtak a táj védelmével foglalkozó védett természeti területek. E cikk során továbbá kitekintést teszünk a világ több távoli pontjára is, hogy képet kaphassunk az ottani tájvédelemmel kapcsolatos védett természeti területekről is.
Copyright (c) 2021 Rapala Miklós, Bodnár Márk, Dobozi Aliz, Kovács Réka, Nagy Zsolt https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Conceptual approach for urban and rural scenarios
At present we are talking about the discourse that more than half of the world's population lives in urban spaces, using this process as a substitute, we speak conceptually of the city. However, it is not yet precisely what is considered as urban space, the urban world, or simply the urban term, which hinders conceptual consensus. Similarly, it is difficult to agree on the rural definition. Although in practice there are conjectures about the difference that prevails for one or another concept, there is not a single paradigm accepted by experts on these issues. For example, it is possible to find areas that are recently urbanized in regions that could have been classified as rural or vice versa. Therefore, by doing a literal review this research seeks to define some general characteristics that will facilitate the distinction between rural space and urban space these days. For Example, in the case of Mexico, space is a societal class implicit in the action of human groups and consequently its contextual structure and the characteristic that change with history and time. Phenomena such as globalization, which impact socially and geographically, also influence the evident differences that characterized urban spaces in rural areas until recently public services impregnated with tradition began to blur the inequalities between one another. It is possible to find evidence on the penetration of capitalist investment in both urban and rural areas through tourist and industrial complexes. Similarly, the growing intervention of the service sector in the rural economy, the strengthening of rural spaces, the transformation of identities that arise in the process of large migrations from underdeveloped countries to developed countries, contribute to the transformation. In the same manner, the limits between urban and rural seem to be eliminated in this expansive and binding phenomenon, when strong pressure is generated from markedly urban spaces, in the face of rural spatiality, an invasion that also continuously grows towards its surroundings. Consequently, one of the conclusions that can be advanced in this regard is that all the processes experienced by rural and urban spaces increasingly depend on a global system that maintains and increases socio-spatial links, but on local and solid ties. A complex analysis of these two social scenarios is pertinent, as well as the generation of new conceptual structures and categories of analysis for an adequate approach, which are proposed here.
Copyright (c) 2021 Diego Nápoles, Francisco Jalomo https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
IALE 2025 European Landscape Ecology Congress Landscape Perspectives in a Rapidly Changing World
Copyright (c) 2025 Centeri Csaba https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Beszámoló a 3. Urbanizációs Ökológia Konferenciáról Pécsi Tudományegyetem, Természettudományi Kar, Pécs
Copyright (c) 2025 Rusvai Katalin https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Development of protected areas in the Western Balkans
Protected areas in the Western Balkans face their own challenges, which have changed over time in line with the political and socio-cultural development of the region. The protection efforts began in the 19th century, aiming to protect small areas representing landscapes with significant aesthetic or cultural values. During the 20th century, with the increase in scientific knowledge about nature, the purpose of protection transformed into a more ecological approach. Nowadays, maintaining sustainability is the most often claimed aim in relation to protected areas in the Dinaric Mountain range. The number and size of protected areas have been relatively modest, but during recent decades they have increased progressively. In the past, the main challenges faced by authorities were creating institutions responsible for the management of protected areas, developing a legal framework for their functioning and establishing protected areas themselves. Today, the increase in the number of protected areas poses new challenges to be met by the Western Balkans countries and their administrations. The role of protected areas is being transformed and reinterpreted through development in national policies as well as in local economic activities that impact the sustainable management and functioning of local communities. Addressing these challenges requires a more holistic approach crossing cultural and political borders among nations and communities in the region. Combining the already established top-down management strategy with a bottom-up approach should help in addressing these challenges.
Copyright (c) 2025 Doli Taulant, Kučera Zdeněk https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
A Börzsöny–Ipoly-völgy természeti értékei a helyben élők megkérdezése alapján
Cikkünk fő célkitűzése, hogy feltárja, hogy a Börzsöny–Ipoly-völgy (a Börzsöny nyugati és keleti térsége és az Alsó-Ipoly-mente által határolt terület) településeinek lakosai mit tartanak a térség legfontosabb természeti és táji értékeinek, milyen módon és minőségben kötődnek hozzájuk, és ez hogyan határozza meg identitástudatukat. Kutatásunkhoz 12 településen 118 helyi lakossal készítettünk félig strukturált interjút. Az interjúleiratokat kvalitatív és kvantitatív tartalomelemzésnek vetettük alá. Eredményeink azt mutatják, hogy a helyiek a térség legfontosabb természeti és táji értékeinek a vízkincset (Ipoly, patakok, források, tavak) és a vizes élőhelyeket, a természeti képződményeket és a szárazföldi élőhelyeket tartják. A többség a Börzsönyhöz inkább jelen időben és aktív módon kapcsolódik (túra, kirándulás, séta), az Ipoly inkább a gyermekkort idézi és a szellemi, lelki töltekezés színtere – körükben a vízisportok kevésbé hangsúlyosak. A haszonvételi formák közül leginkább a gombászás jellemző, de a helyiek a gyógynövényeket, a vadnövényeket és egyes növények virágzatát is gyűjtik. A tájhasználat változása és átalakulása szembetűnő, a bogyós gyümölcsösök eltűnőben vannak, az állattartás többnyire megszűnt, a monokultúrás művelés aránya növekszik, és vele együtt a birtok koncentrációs folyamatok erősödnek. Pozitív folyamat viszont, hogy néhány gazdálkodó újabb, produktívabb gyümölcsfajtákkal kísérletezik. A válaszadók térségre vonatkozó természetvédelmi tudása változó. A természeti környezet értékeinek védelmét leginkább a települési szemétszedések és az Ipoly takarítása jelentik, hasznos lenne a szelektív gyűjtés rendszerének térségi szintű kialakítása. A környezeti nevelés infrastrukturális elemei (erdei iskola, tanösvény, látogatóközpont, zöldút) meglehetősen hiányosak, fontos lenne a bővítésük. Szervezett formában szükség lenne a helyiek szemléletformálására (néhány iskolában működik ilyen jellegű jó gyakorlat), a környezettudatos gondolkodásmód kialakítására. Mindez pozitívan hatna a családok hulladékkezelési gyakorlatára és a védett területekhez való viszonyulásukhoz. A helyiek környezeti nevelésében és ismereteik bővítésében – az oktatási intézmények és civil szervezetek mellett – meghatározó közreműködő partner lehetne a Duna-Ipoly Nemzeti Park Igazgatóság és az Ipoly Erdő Zrt. szakszemélyzete. Mindez elengedhetetlen a természeti erőforrások hosszútávú, tudatos és fenntartható kezeléséhez, megtartásához, amely a térség lakosságának egyik legfontosabb létalapja.
Copyright (c) 2025 Halász Gergely, Havel Alexandra, Saláta Dénes, Káposzta József, Kurcz Kristián, Tormáné Kovács Eszter https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Védett növényfajok együttes előfordulása szárazgyepekben
The paper discusses co-existence of protected plant species growing in dry grasslands of the Carpathian Basin. Our approach is based on a hypothesis that the presence of a rare, protected species on a habitat can be considered as indicator for potential presence of some further rare species (having similar ecological requirements). Based on this „indicator hypothesis” we also believe that the given habitat can successfully support transplanted populations of the indicated species. So thus, this approach can be used for nature conservation operations, when species from threatened habitats need to be transplanted into a safe place. For demonstration purposes, the paper shows examples for co-existence of protected species at three different spatial scales, as follows: at landscape scale, at the scale of a 250 m by 250 m grid system survey and at the level of phytosociological relevés. In each case realised rates of co-existences and predicted rates of co- existences were compared (based on occurrence probabilities of individual protected species). Altogether, values related to 41 species pairs are listed in tables. Advantages and limitations of the proposed method are discussed.
Copyright (c) 2007 Csontos Péter, Isépy István, Tamás Júlia, Lőkös László https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Hazai Orchis militaris élőhelyek orchidea- mikorrhiza gombáinak vizsgálata
Munkánk során az Orchis militaris szimbionta gombáinak azonosítása mellett a vizsgált élőhelyek szimbionta gomba közösségeinek összetételét is tanulmányoztuk. A szimbiontákat mikorrhizált gyökérszakaszból és in situ csíráztatott protokormokból a sejtmagi ITS-régió szekvenciája alapján azonosítva azt tapasztaltuk, hogy az Orchis militaris a szimbionta gombák négy csoportjával is mikorrhizálódik (Epulorhiza I. és II., Ceratobasidium és Sebacina), így feltételezzük, hogy a sokféle szimbionta gombával való kompatibilitás az egyik döntő tényező a vizsgált orchideafaj széles elterjedtségében. A vizsgált élőhelyek szimbionta gomba közösségeinek elemzése alapján kezd körvonalazódni, hogy a lápréteken a legnagyobb a szimbionta gombák diverzitása. Stresszhatásra (például bolygatás, szárazság) a szimbionta közösségek egyre szegényebbé válnak; a vizsgált száraz illetve másodlagos élőhelyekről szinte kizárólag Epulorhiza II. szimbionta gombákat tudtunk kimutatni, melyek közül több típus először került elő orchideákról. Az Orchis militaris csíranövényeinek és kifejlett egyedeinek szimbiontáit összehasonlítva azt tapasztaltuk, hogy a vizsgált faj egyedfejlődésének kezdeti szakaszában csak Epulorhiza II. szimbionta gombákkal mikorrhizálódik, míg kifejlett egyedek esetében a lehetséges szimbionták sora bővül.
Copyright (c) 2007 Ouanphanivanh Noémi, Illyés Zoltán, Rudnóy Szabolcs, Bratek Zoltán https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Az angolperje kadmiumfelvételének vizsgálata cinktrágyázással kistenyészedényes kísérletben
A növények fémfelvételére jelentős hatást gyakorolnak a talajtulajdonságok, melyek eltérő módon reagálnak az ilyen jellegű terhelésekre. Egyes fajok elpusztulnak bizonyos fémek adott koncentrációja mellett, míg mások minden látható jel nélkül akkumulálják azt. Munkánkban kadmiumterhelést (5 mg/kg) alkalmaztunk cinktrágyázás (5 mg/kg) mellett kistenyészedényes kísérletben angolperje tesztnövény alkalmazásával. Négy termőhely különböző talajtípusait vizsgáltuk meg szántó, gyep és erdő területhasználati típusokon. Összehasonlítottuk a termőhelyi adottságokat és a növényekbe beépült fémtartalmakat. Megállapítottuk, hogy a bár a talajhoz adott cink- és kadmium a talaj fémtartalmához viszonyítva kb. 500-szoros különbségű (a cinknél 1/10-e, a kadmiumnál 50-szerese a talaj koncentrációjának), a felvételbeli különbség csak 4–7-szeres. A szerves anyaggal a cink pozitív, a kadmium negatív korrelációs kapcsolatban áll, melynek oka az, hogy a cink leginkább a fulvosavakkal alkot könnyen oldható kelátokat, a kadmium pedig a jobban polimerizálódott, hosszabb szénláncú humuszanyagokhoz kötődik. Így a cinket már a gyökérsavak is kioldják, a kadmium csak erősebb savhatásra mobilizálódik. A szerves kolloidok mellett szoros kapcsolatot mutattunk ki a szervetlen kolloidokkal, vagyis az agyagfrakcióval is.
Copyright (c) 2007 Szabó Szilárd, Hangyel László, Ágoston Csaba https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Vízfolyás szakaszok – mikroklíma szakaszok
A vízfolyások esetében különböző szakaszokat szokás megkülönböztetni. Ennek alapján a munka egy példán keresztül elemzi az egyes szakaszok mikroklíma vonatkozásait és ezen vonatkozások rendszerbe szedésével az egyes szakaszokhoz tartozó mikroklímatikus szakaszok rendszerere állítható fel. A különböző vízfolyás szakaszok értelmezése és megkülönböztetése céljából elengedhetetlen az adott szakaszhoz tartozó légkörfizikai állapot ismerete és felhasználása.
Copyright (c) 2007 Loksa Gábor https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
A világ természetvédelmének története 1913–1933 között (védett területek alapítása)
A világ természetvédelmének története számos tanulsággal szolgál a jelenkori, drámai mértékben változó világban a védett természeti területek kezeléséhez. A hivatalos természetvédelem kezdetét 1872-től számítjuk, ekkor alapították a Yellowstone Nemzeti Parkot. A védett természeti területek kijelölése a kezdetekben, elsősorban a XIX. században lassan történt, de egyre több ország csatlakozott a védett területeket alapítókhoz. Jelenleg, előző cikkünk folytatásaként az I. világháború előtti évtől a gazdasági világválság befejezéséig tekintjük át a védett területek alapításának sorsát. A közölt adatok az IUCN kategóriarendszerébe sorolt védett területekre vonatkoznak.
Copyright (c) 2007 Centeri Csaba, Gyulai Ferenc, Penksza Károly https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Módszertani kérdések természetismereti táborok botanikai programjának összeállításához
A Göncöl Szövetség és tagszervezetei által 1986-ban indított és napjainkban a Pangea Kulturális és Környezetvédelmi Egyesület szervezésében megvalósuló, a 8 és 18 év közötti korosztályt megcélzó Süni természetismereti táborok a környezeti nevelés, a természetben és a természetért való nevelés hatékony eszközei. Az 1996. és 2006. között rendezett táborok botanikai szakmai programjának felépítése és módszerei kerülnek bemutatásra. A programok legfontosabb célja, hogy a természeti elemeket és jelenségeket több dimenzióból megtapasztaltatva a gyerekek közvetlen kapcsolatba kerüljenek a természettel, miközben együttműködési készségük is fejlődik. A táborok botanikai programjának összeállításához nyújtott vázlatos tematikában a növényszervezettan, -rendszertan, növényföldrajz, társulástan, ökológia tárgykörei és kiemelten a gyógynövények és hatásaik megismertetésének módszerei, a kirándulások során elérhető célok és lehetőségek kerülnek bemutatásra. A legfőbb cél minél több kapcsolat teremtése a gyerekek és a növényvilág között, hogy ráismerjenek a sokféleségre, érdeklődjenek bővebb feltárása iránt és felnőttként is igényként fogalmazódjon meg bennük az élővilág védelme.
Copyright (c) 2007 Malatinszky Ákos https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Természetvédelmi célú gyephasznosítási terv a pénzesgyőr-hárskúti hagyásfás legelő élőhely védelmére
A kutatás során a kilencvenes évek elején felhagyott Pénzesgyőr-Hárskúti hagyásfás legelőt vizsgáltuk. A múltbéli és a jelenlegi állapotfelmérést követően egy jövőbeli, a tájkép és az élőhely védelmét megcélzó használati tervet alakítottunk ki, amelynek alapja az extenzív legeltetéses gyephasználat, amely a területet egykoron jellemezte. A tervezés során elsődleges célként mindig a természet védelme szerepelt, hiszen a vizsgált területen számos védett állat- és növényfaj fordul elő. Ezen fajok élőhelye került veszélybe az által, hogy a területen mintegy 15 éve felhagytak a legeltetéssel, teret adva így a természetes szukcessziónak. A terv elméleti síkon kívánja bemutatni, hogy a környező települések segítségével hogyan lehetne egy fenntartható gazdálkodást megvalósítani ezen a gazdálkodási szempontból elfeledett területen.
Copyright (c) 2007 Kenéz Árpád, Szemán László, Szabó Máté, Saláta Dénes, Malatinszky Ákos, Penksza Károly, Breuer László https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Veränderung der vegetation des Dunabogdányer Wildgartens zwischen 1783 und 2006
Trotz der benachbarten Lage der gut dokumentierten Csódi-Bergs, ist das Wildgartengelände, das südwestlich von Dunabogdány liegt, botanisch noch nicht verarbeitet worden. Seitdem die ungefähr 230 Hektar große Fläche des Wildgartens am Ende der 1980er Jahren umgezäunt worden ist, finden wir hier eine ziemlich hohe Zucht der Wildtiere. Das erhöhte Nagen und Treten, die die Wildtieren verursachen, können zu schweren Schäden führen. Obwohl es keine botanische Beschreibungen vom Wildgarten existieren, können wir die Geschichte des Gebiets mit Hilfe der zu Verfügung stehenden Landkarten, Luftaufnahmen und Erinnerungen der Bevölkerung bis Ende des 18. Jahrhunderts rückwirkend rekonstruieren. Von der Mitte des 18. Jahrhunderts bis zur 1950er Jahren wurde hier Wein- und Obst angebaut, deren Spuren bis Heute zu sehen sind. Wir nehmen an, dass die Vegetation am Anfang des 19. Jahrhunderts in beinahe urwüchsigen Zustand war, wegen der Entvölkerung des Dorfes unter der türkischen Besetzung. Sowohl das Wein- und Obstbau, als auch die Forstwirtschaft, ist nur nach dem Ansiedeln der deutschen Bevölkerung in 1723 und in den 1760er Jahren erschienen. Nach der Aufgebung des Weinbaus sind sekundäre Rasen zurückgeblieben, die bis Heute wieder bewaldet sind. Infolge des Weinbaus, ist der Csepri-Berg kahl geworden. Deswegen hatte der Forstbetrieb einen Kiefernwald angepflanzt, der heute anhaltend zugrunde geht, und seinen Platz wird von dem potenziell ursprünglichen Eichenwald neu übernommen. In unserem Projekt haben wir die Vegetation der heutigen Lebensräume untersucht, und die frühere Zustand der Flecken bis zum Ende des 18. Jahrhunderts rückwirkend rekonstruiert. Die entstandene Vegetationskarten enthalten nützliche Informationen, die das Verständnis der heutigen Prozessen erleichtern.
Copyright (c) 2007 Hock Ferenc, Tóth Zoltán https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Tájökológiai és tájtipológiai vizsgálatok a Tetves-patak vízgyűjtőjén
A kutatás célja a Tetves-patak vízgyűjtője tájtípusainak és élőhelyeinek fölmérése és térképezése volt. A tájtípus-vizsgálat során, a területen a korábbi tájbeosztási rendszerek figyelembevételével különítettük el a tájtípusokat és térképen ábrázoltuk azokat. Az élőhelyek vizsgálatát a területet magába foglaló két kistáj határa mentén két részre osztva végeztük. Az Általános Nemzeti Élőhely Osztályozási Rendszer (Á-NÉR) beosztása alapján különítettük el az élőhelyeket, melyeket szintén térképen ábrázoltunk. Az elkészült munka rendszeresen frissítve hasznos eszköz lehet a fenntarthatóságra törekvő tájtervezők, földhasználat-tervezők kezében.
Copyright (c) 2007 Tóth Adrienn, Szalai Zoltán https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Mezőgazdasági területek felszínborításának és tájszerkezetének hatása három madárfaj gyakoriságára
Magyarország Európai Uniós csatlakozása után jelentős változások következtek be a mezőgazdaság szerkezetében. Ez azonban számos negatív hatással is lehet hazánk élővilágára, mint azt már számos nyugat-európai példa bizonyította. Éppen ezért fontosnak tartjuk a termelés struktúrájában bekövetkező változások nyomon követését és azok hatásainak folyamatos monitorozását a madarak állományaira. Hazánkban a Magyar Madártani és Természetvédelmi Egyesület 1999 óta működteti a Mindennapi Madaraink Monitoringja elnevezésű programját, melynek elsődleges célja az ország főbb élőhely-típusain előforduló gyakori madarak állományainak és rajtuk keresztül a biodiverzitás állapotának követése. E program adatbázisának segítségével, valamint a CORINE 1:50 000-es felszínborítási térkép felhasználásával arra kerestük a választ, hogy a különböző mezőgazdasági tájak összetétele és szerkezete hogyan befolyásolja a mezei veréb (Passer montanus), a mezei pacsirta (Alauda arvensis), illetve a sordély (Miliaria calandra) gyakoriságát. E három faj mindegyike erőteljesen kötődik a mezőgazdasági területekhez, azonban eredményeink azt mutatják, hogy eltérően reagálnak a tájszerkezetre, illetve a különböző mezőgazdasági felszínborításokra. A mezei pacsirta egyértelműen a nagykiterjedésű, nyílt élőhelyeket részesíti előnyben, a sordély a természetes gyepeket erdőfoltok nélkül, a mezei veréb a nagytáblás szántókat és a kistáblás szőlőket is kedveli. Úgy tűnik, a mezőgazdasághoz kötődő fajok élőhelyválasztása fajspecifikus, ezért fennmaradásuk csak részletes, kutatásokkal megalapozott, célorientált programok révén valósítható meg.
Copyright (c) 2007 Erdős Sarolta, Szép Tibor, Báldi András, Nagy Károly https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
A szántóföldi alkalmasság minősítése KIPA-eljárás alkalmazásával
Az Országos Területrendezési Terv (OTrT) egyes övezeteinek és területfelhasználási kategóriáinak felülvizsgálatához készült földhasználat-elemzés lehetőséget teremtett a térfunkció és -alkalmasság elemzési módszereinek a továbbfejlesztéséhez. Vizsgálatunkban a szántóföldi alkalmasság példáján keresztül mutatjuk be a szakértői rendszereken alapuló, a komplex rendszerek összemérésére kidolgozott KIPA-eljárás alkalmazási lehetőségeit a föld- és környezetminősítés területén. A KIPA-eljárás használatával öt növény ter- mesztési alkalmassága szerint rangsoroltuk az értékelésnél felhasznált környezeti változók tekintetében eltérő adottságú területeket (területváltozatokat). Az eljárás folyamán a szakértők által súlyozott környezeti változók felhasználásával minden egyes területváltozatot összehasonlítottunk az összes többivel, megállapítva az úgy- nevezett preferencia- (előny) és diszkvalifikancia (hátrány) mutatók különbözetét, amely a rangsorolás alapját képezte. A területváltozatokat a rangsorban elfoglalt helye alapján minősítettük, osztályoztuk. A szántóföldi vizsgálat eredményei alapján tettünk javaslatot az OTrT kiváló termőhelyi adottságú szántóterület övezetének felülvizsgálatára.
Copyright (c) 2007 Schneller Krisztián, Podmaniczky László https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
A természeti környezet – környezetpszichológiai megközelítésben
A természetes/épített környezet megkülönböztetése számos környezetpszichológiai elmélet (vö. Dúll, 2001) alapja. Ezeknek a teóriáknak fontos jellegzetessége, hogy – különböző módon ugyan, de – szorosan összekapcsolhatók a pszichológia egyéb területeinek egészséggel és életminőséggel kapcsolatos megfontolásaival. A természeti környezet pszichológiájával kapcsolatban két nagyobb területet vizsgálnak a kutatások: az attitűdöket (értékelő viszonyulásokat, pl. elégedettség a környezettel, természetvédelem, környezeti problémák kérdése), és a környezeti preferenciákat. Utóbbi preferencia-kutatások jellegzetesen evolúciós szemléletűek: az elképzelések szerint a jelenlegi tájpreferenciák adaptivitásuk miatt alakultak ki. Az ún. zöld élmények és az ezekkel kapcsolatos környezetpszichológiai eredmények közelebb visznek az ember pihenési, rekreációs viselkedésének, és a természeti környezet ebben betöltött szerepének megértéséhez is.
Copyright (c) 2005 Dúll Andrea, Dósa Zsuzsanna https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Tájhasznosítás és értékvédelem Hollókő világörökség területén és környezetében
A Tájvédelmi és Tájrehabilitációs Tanszék 2002–2004-ben Hollókőn folytatott kutatásainak célja: a táj adottságainak és értékeinek állapotfelmérése, a tájkaraktert meghatározó környezeti adottságok fel- tárása és dokumentálása, a különlegesen szép tájszerkezet látványának elemzése, a környezeti problémák feltárása, valamint a tájvédelmi és környezetrendezési feladatok és kezelési övezetek koncepcionális meghatározása volt. A Világörökség részét képező, illetve azon kívüli, de azzal szoros tájszerkezeti kapcsolatban álló, bemutatható tájelemeket három csoportban vizsgáltuk: bemutatható természetközeli állapotú növénytársulások; bemutatható földtani, felszínalaktani és vízrajzi értékek; bemutatható kultúrtörténeti emlékek. A botanikai értékek közül egyrészt a ritkaságuk és tudományos jelentőségük miatt védendő, másrészt az elsősorban tájképi és tájszerkezeti szempontból lényeges, a tájkarakterre jellemző, bemutatható növénytársulásokat vizsgáltuk és értékeltük. A vizsgált földtani, felszínalaktani és vízrajzi értékek közül bemutatható tájelemek: az andezit-telér, az andezit kőfejtők, a homokbánya, a patakok és azok forrásai. A vizsgálatba bevont kultúrtörténeti emlékek csoportjai: vízhasznosítással kapcsolatos emlékek, mezőgazdasági tájhasznosítással kapcsolatos emlékek, építőanyag kitermeléssel kapcsolatos emlékek. A kutatás fontos részét képezte a hollókői tájban első ízben végzett látványelemzés, aminek során kijelöltük az elsődleges és a másodlagos látványhatárokat, valamint elemeztük a távlati látványt. A kutatások eredményeként koncepcionális javaslatot adtunk a Világörökség terület kezelési övezeteire.
Copyright (c) 2005 Csima Péter, Gergely Attila, Kiss Gábor https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Mikroelemtartalom-vizsgálatok dolomitsziklagyep és feketefenyves talaján
Munkánk során egy zárt dolomitsziklagyep és egy északi kitettségű feketefenyves talajának mikroelem tartalmát hasonlítottuk össze a Budai hegységben kijelölt 5–5 db mintavételi hely alapján. Minden mintavételi helyről három talajrétegből (0–5 cm, 5–10 cm és 10–15 cm) vettünk kompozit mintákat. A laboratóriumi elemanalízis eredményeként kapott koncentrációkat t-próbával hasonlítottuk össze a két mintaterület megfelelő talajrétegei vonatkozásában. A szignifikáns eltérést mutató mikroelemek száma a talaj mélyebb rétegei felé haladva nőtt. A legmélyebb talajrétegben már 10 mikroelem mennyisége mutatott szignifikáns különbséget (Pb, Al, Cd, Sr, Fe, Ba, Zn, Co, Ni, Mn), és itt már minden esetben a feketefenyves talajából mutattuk ki a nagyobb koncentrációkat. A környezetvédelmi szempontból meghatározott háttérkoncentráció értékét az ólom- és kadmiumtartalom lépte át, mégpedig összesen 3, illetve 4 esetben. A feketefenyvesek talajában e két porral ülepedő szennyezőanyagot szokatlan módon a 10–15 cm-es mélységből nagyobb mennyiségben lehetett kimutatni, mint a felszínhez közelebbi 5–10 cm-es rétegből. Ugyanitt további mikroelemek koncentrációi is hasonló inverziót mutattak. A két mintaterület talajában megfigyelt különbségek magyarázataként a feketefenyő hatását, illetve a fenyvesítéskor végzett talajmegmunkálás hatását vettük figyelembe.
Copyright (c) 2005 Halbritter András, Tamás Júlia, Anton Attila, Uzinger Nikolett https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Cönológiai vizsgálatok eltérő gazdálkodású dél-tiszántúli löszgyepekben
A Dél-Tiszántúl löszgyepeiben végeztünk cönológia vizsgálatokat, Braun-Blanquet módszere szerint 1999-2000-ben. A jelen munkában felsorolt cönológia felvételek a Salvio-Festucetum rupicolae (Zólyomi 1957) Soó 1964 társulás eltérő állományaiban, különböző gazdálkodást folytató területein készültek. A klasszifikáció alapján a felvételek három csoportba rendeződtek. Az elkülönülő csoportok fajösszetételben és a domináns pázsitfûfajok mennyiségében, jelenlétében is eltérek. Így a Festuca rupicola, a Festuca valesiaca és a Koeleria cristata dominanciájú cönotaxonok választható el, melyek szubasszociációként is értelmezhetők. A Festuca valesiaca dominanciájú cönotaxon száraz termőhelyet jelző juhlegelőkén használt területeken jellemző. A másik két cönotaxon, domináns faja a Festuca rupicola és a Koeleria cristata, mely vegetáció típusok a rendszeresen kaszálást területeken jellemző vegetáció típusa.
Copyright (c) 2005 Herczeg Edina, Pottyondy Ákos, Penksza Károly https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
A bátorligeti ősláp természetvédelmi terület vegetációja és annak változásai az elmúlt 15 év során
A Bátorliget Ősláp Természetvédelmi Terület a Nyírségben, Nyírbátortól mintegy 15 km-re délkeletre fekszik. Hazánk egyik legkorábbi védett területe, amelynek vegetációtérképét az elmúlt évszázadban többször is elkészítették, legutóbb 1989-ben. Vizsgálatunk célja 2004-ben a láp mai állapotának felmérése, és az elmúlt tizenöt év változásainak értékelése volt. Légifelvételek és a terület bejárása alapján megrajzoltuk a terület új vegetációtérképét. Az egyes vegetációfoltokról részletes szöveges jellemzést készítettünk. Bizonyos élőhelytípusokban megismételtük az 1990-es cönológiai felvételeket. Összeállítottuk továbbá minden élőhelyfolt fajlistáját. A vizsgált területre legjellemzőbb vegetációtípusok a fűz- és nyírlápok, mocsarak, magassásosok, mocsárrétek, kaszálórétek, keményfaligetek, szárazabb homoki tölgyesek és akácosok. A területen bekövetkezett legfontosabb változások a szukcesszió felgyorsult előrehaladása, a vízháztartás romlása, a tápanyag felhalmozódása, az inváziós és egyéb gyomok előretörése. Ezek eredményeképpen a 15 évvel ezelőtt a terület legértékesebb részét jelentő láprétek teljesen átalakultak, elszegényedtek. Helyükön ma homogén, Carex acutiformis és/vagy Carex riparia dominálta magassásos társulásokat találunk, néhány alászorult lápi fajjal. A Kismocsár egykori zsombékosa sűrű gyékényessé, illetve hamvas füzessé alakult. A rétek kiterjedése folyamatosan csökken, a nem megfelelő kezelés következtében cserjésednek, erdősödnek. A szárazabb homoki tölgyesek cserjeszintjében az akác (Robinia pseudoacacia) vált uralkodóvá. A keményfaligetek és nyírlápok állapotában nem történt jelentős változás. E munka részben szemlélteti, hogy a vegetáció viszonylag rövid idő alatt is számottevően megváltozhat, és természetvédelmi szempontból is fontos, hiszen felhívja a figyelmet hazánk egyik legértékesebb, legismertebb védett területének hanyatlására.
Copyright (c) 2005 Tinya Flóra, Tóth Zoltán https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Komplex (funkcionális és szerkezeti) tájökológiai kutatások a dél-alföldi régió határmenti területein
Napjaink tájkutatásának fő célja, hogy egy adott terület hasznosítási típusa mennyire felel meg a táji adottságoknak és milyen társadalmi tevékenység helyezhető el a legkisebb kockázattal a tájban. Az ember, mint meghatározó tájalkotó tényező, egyre nagyobb intenzitással befolyásolja a táj alakulását, működését. A kutatás célja a természet-társadalom kölcsönhatásának aspektusából választott mintaterület antropogén-technogén táji mechanizmusának feltárása, a táj felépítésének és működésének megismerése. A vizsgálatok mintaterülete a Körös-Maros Nemzeti Park Kis-Sárrét részegysége. Fontos nemzetközi madárátvonuló és fészkelőhely, 1997 óta védettséget élvez. „Határmentisége” a tájhasznosítás szempontjából, az országhatár mindkét oldalán speciális feladatokat jelent, úgymint: a térségben élők környezeti tudatossága és a konfliktusok kezelése, az agrár- és vidékfejlesztés, valamint a környezet- és természetvédelem összehangolása, a település természetes környezeti állapotának hatása a tágabb környezet alakítására. A tájhasználat során elsősorban a terület természetvédelmi funkciójára kell figyelmet fordítani, ez pedig tudatos tájhasználatot jelent. A legmegfelelőbb tájhasznosítás csak a környezetgazdálkodási és a fenntartható fejlődés alapelveinek a figyelembevételével történhet. A tanulmány kísérletet tesz a biharugrai mintaterület jelenlegi tájökológiai állapotának meghatározására és a jövőbeni kezelés főbb szempontjainak megállapítására a természetvédelem és a tájtervezés számára. Célunk geoökológiai vizsgálati módszerek alkalmazásával a terület tájhasznosításának és az ebből származó problémáknak a bemutatása. A kutatás eredményeinek gyakorlati alkalmazásával lehetőség kínálkozik a természetvédelmi határok bővítésére, szakmailag megalapozottá válhat az egységes európai zöldfolyosóhálózatok kialakítása (ECONET, NATURA2000). A tényleges területhasználat és a területhasználat-korlátozási térkép összevetésével meghatározhatók azok a javasolt (ökológiai szemléletű) beavatkozások, amelyek elősegítik a Körös-Maros Nemzeti Park, a gazdálkodó szervezetek és a lakosság optimális területhasználatának kialakítását.
Copyright (c) 2005 Duray Balázs, Hegedűs Zoltán https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
A felszínborítás, a lejtőszakasz és a foszfor kapcsolata
A talaj hazánk egyik legfontosabb, feltételesen megújuló természeti erőforrása. Erodált talajaink elveszítik humuszos termőrétegüket, csökken a talaj tápanyag-raktározó és feltáróképessége, illetve a vízbefogadó- és víztározó-képessége. A lepusztuló talaj befedi a természetes és kultúrnövényeket és vele nagy mennyiségű P, N, K tápanyag távozik a termőterületről, míg a szedimentációs területen túlzott tápanyagfelhalmozódás következik be. Az erodált talajjal 1 km2 területről akár 9 kg*ha-1*év-1 N, 5,5 kg*ha-1*év-1 P vagy 26,6 kg*ha-1*év-1 K veszhet el és okozhat máshol felhalmozódva problémát. A tápanyagmennyiség meghatározza a növények fejlődését, így az erodált területeken hiányos lesz a növényborítás, a talaj erodálhatósága megnő, a tápanyagok nem állnak rendelkezésre a növények számára, a termésátlagok csökkenek. A N részt vesz a humuszanyagok felépítésében, hiányában tovább fokozódhat a talajerózió. A foszfor a talajrészecskékhez kapcsolódva, illetve a trágyából közvetlenül kimosva a vizekbe is kerülhet. Célterületeink Somogybabodon, Alsószuhán és Galgahévízen találhatóak. A foszfor eloszlását a feltalajban vizsgáltuk. A vizsgálati területek szántóföldön, tarlón, lucernában, erdőben és gyümölcsösben találhatók. A talajtani vizsgálatok az érvényben lévő szabványok alapján a SzIE-MKK, Talajtani és Agrokémiai Tanszékén készültek. Az eredmények alapján jól látható, hogy a kapás kultúrák sokkal kevésbé védik a talajt a foszfor lemosódásától, mint az egyéb felszínborítással bíró területek, ugyanakkor a füves tarló bizonyult a legjobb védőhatásúnak. A kapott eredmények alapján útmutató készíthető a gazdák számára a foszfor kijuttatására, és az alkalmazandó növényborítás kiválasztására vonatkozóan. A csak a szükséges mennyiségben kijuttatott foszfor csökkenti a felszíni és felszín alatti vízkészletek szennyeződését, a szántóföldi művelés kiadásait. Az életfeltételek és a -minőség javulásával jobbá tehető a táj népesség-eltartó képessége, így vonzóbbá tehető a lakóhelyet keresők számára.
Copyright (c) 2005 Centeri Csaba, Császár Alexandra https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Barnaföld erózióérzékenységének vizsgálata esőztetéssel a Tetves-patak vízgyűjtőjén
A Tetves-patak vízgyűjtő területe a Balaton déli részvízgyűjtőjéhez tartozik, kiterjedése 100.2 km2. A vízgyűjtő terület D-i határát – a külső-somogyi meridionális völgyekre jellemzően – völgyi vízválasztó képezi. A patak főmedrének hossza 25.1 km, folyásiránya D–É. A patak Balatonlellétől keletre torkollik a Balatonba. A vízgyűjtő tengerszint feletti magassága 105-302 m között változik. Felső szakasza erősen szabdalt, vízmosásokkal tarkított, míg az alsó szakasza síkvidékinek mondható. A kutatási téma keretében kialakításra került négy darab szabványosított mérőparcella a természetes csapadékok erodáló hatását számszerűsítik több éven át. A hazánkban előforduló, szélsőséges, évenkénti csapadékingadozás hatását a hosszú távú mérések jelentősen csökkentik. A parcellák száma és a több éves méréssorozat lehetőséget biztosít a különböző növénykultúrák talajvédő hatásának vizsgálatára is. Az így nyert adatok jól reprezentálják a vizsgált talajtípus, lejtés, fedettség, kitettség stb. által meghatározott erodálhatóságot. Az ettől eltérő viszonyokra való kiterjeszthetőségük vizsgálatára olyan módszert kerestünk, mely a környezeti feltételek bármely kombinációjában használható, rövid idő alatt eredményt ad és a mért értékek egymással összehasonlíthatók. A mesterséges esőztetés ezen követelményeket teljesíti, gyakorlatilag bárhol lehetőséget biztosít a vizsgálatra, ahol a lejtés nem haladja meg a 30 %-ot és a növényzet nem magasabb 3 méternél. Nagy előnye, hogy adott intenzitású és időtartamú csapadékeseményt bármikor és bárhol képes reprodukálni, miáltal az eredmények összehasonlíthatóvá válnak. A módszer alkalmazhatóságát a Veszprémi Egyetem Georgikon Mezőgazdaságtudományi Karának tulajdonában lévő Pannon R-02 eső-szimulátorral vizsgáltuk.
Copyright (c) 2005 Jakab Gergely, Szalai Zoltán https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Részletes vegetációtérképezés a Belső-Őrség területén
A Belső-Őrség területének 5 legtermészetesebb állapotban megmaradt és egyben legfajgazdagabb élőhelyén végeztünk részletes vegetációtérképezést. Célunk az aktuális állapot pontos rögzítése és a területen zajló szukcessziós folyamatok tanulmányozása volt. A területek általános bemutatására mellett a területek vegetációtérképét és a védett fajok ponttérképét készítettük el, emellett javaslatokat teszünk a területek fenntarthatóságára.
Copyright (c) 2004 Tóth Zoltán, Szurdoki Erzsébet https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Meteorológia a tájökológia szolgálatában
A tájökológia mindig sokoldalú, több tudományterületet átfogó megközelítést jelent. Az eredmény minőségére nem csak a minél komplexebb megközelítés és feldolgozás van hatással, hanem a különböző érintett tudományterületeken belül a speciális megközelítés pontossága, szakszerűsége is döntő. A meteorológia vonatkozásában is igaz ez. Jelen unkánkban ebben a vonatkozásban kívántunk áttekintést adni. A tájökológiát művelők egyetemi tanulmányaik során elsősorban elméleti képzést kapnak, amely persze helyes és elengedhetetlen. Nem teljes azonban az ehhez szükségszerűen kapcsolódó gyakorlati képzés, sőt egyre inkább háttérbe szorul főleg anyagi és időkeretbeli vonatkozásai miatt. A környezettel foglalkozó oktatás viszont nem lehet meg terepi kurzusok nélkül. A meteorológia esetében ez terepi mérés megvalósítását és annak adatai feldolgozását kellene, hogy jelentse. Nem elég azonban erről csak hallani vagy olvasni, a folyamatban való személyes részvétel nélkül sohasem lesznek értékén kezeltek a terepi mérések eredményei. A tájökológia napjainkban való erősödését, teljesebbé válását, egyszersmind a gyakorlati felhasználás markánsabb részévé válását tapasztaljuk, időszerű tehát az érintett tudományterületek felhasználása tekintetében is a szélesebb körű látásmód, a gyakorlatias hozzáállás.
Copyright (c) 2004 Loksa Gábor https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Áttekintés és ökológiai célú vízpótlás javaslat a Tóvár Tájvédelmi Körzet területén
Kistájaink közül a Bereg különleges természetvédelmi értéket képvisel, melyhez fokozott belvízi veszélyeztetettség is párosul. Az elmúlt években levonuló jelentős belvízi hullámok felhívták magukra a közvélemény figyelmét. Ezt követően több pályázati kiírás is született a belvízi problémák/károk megoldására. A megvalósuló projektek eredményeként megoldódni látszik ugyan a belvízi kérdés problémája, ám a természetvédelmi értékek megőrzésével kapcsolatos kérdések háttérbe szorultak. Jelen munka a természetvédelem és a vízgazdálkodás eredményes együttműködésének fontosságára szeretné felhívni a figyelmet. Az ukrajnai Tóvár Tájvédelmi Körzet ökológiai problémájának megoldására egy ökológiai célú vízpótlástervezetet javaslok. Az ökológiai vízpótlástervezet a TK területéről eltűnt madár-, illetve növényfajok eltűnésének okát (a lecsapolás miatti vízhiányt) szándékozik megszüntetni, s ezáltal lehetőséget adni a visszatelepülésekre. Az ökológiai vízigény kielégítésére szolgáló vízpótlás tervezet javaslata a Beregi belvízrendszerre építve, az integrált vízgazdálkodás módszereit figyelembe véve készülne el.
Copyright (c) 2004 Kállai Szabolcs https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0