Régi magyar pulykafajták Délkelet-Ázsiában: a vietnami adaptációs vizsgálatok áttekintése - Tien, Phung Duc; Thu, Pham thi Minh; Dung, Nguyen Ngoc; Nga, Nguyen Thi; Dan, Bach thi Thanh; Kisné Do thi, Dong Xuan; Szalay, István (Animal Welfare, Etológia és Tartástechnológia (AWETH), 2010)
Vietnamban, az állattenyésztésen belül a kisgazdaságok második legfontosabb jövedelemforrása a baromfitenyésztés. A központi irányelvek szerint Vietnam baromfitenyésztésének teljesítményét 2015-ig meg kell duplázni. A szegény vidékeken a kis ráfordítással működő, környezetbarát baromfitenyésztés fejlesztése célszerű, amelyhez a helyi viszonyokat és klímát elviselni tudó, ellenálló fajták szükségesek. A magyar-vietnami kisállat-tenyésztési hagyományok folytatásaként, a régi magyar baromfifajtákat génbankjában fenntartó gödöllői KÁTKI (2006-tól ÁTK) és a fajták országos tenyésztő szervezete, az MGE, az 1990-es évek végétől vietnami adaptációs vizsgálatokat végez, melynek keretében tyúk-, kacsa-, gyöngytyúk- és pulykafajtákat szállított Vietnamba, a Hanoi Nemzeti Állattenyésztési Kutatóintézet Baromfikutató Központjába (POREC). A régi magyar pulykafajták vietnami adaptációját, vidéki elterjesztésének és tenyésztési hátterének szervezését a fenntarthatóság és a génmegőrzés helyi szempontjai szerint terveztük meg. Az adaptációs vizsgálatok hosszú távú célja a délkelet-ázsiai szegény vidékek családi vegyes gazdálkodásának elősegítése régi magyar baromfifajták tenyésztésének szervezésével, a helyi baromfi géntartalékok védelmének és hasznosításának messzemenő figyelembevételével. A projekt a Magyar Köztársaság Külügyminisztériuma és a CIDA, Kanada pénzügyi támogatásával valósult meg.A magyar pulykafajták vietnami adaptációs vizsgálatainak eredményeit összefoglalva megállapíthatjuk, hogy a különböző magyar pulyka genotípusok igen jó eredménnyel nevelhetők és szaporíthatók Vietnamban. A kiszállított tojások keltetési eredményei – azon túl, hogy a tenyésztojások biztonságosan szállíthatók – arra utalnak, hogy Vietnamban jobb eredmények várhatók a vizsgált állományok keltetése során, mint Magyarországon. A 20 hetes nevelési vizsgálatok azt mutatják, hogy mind az életképesség, mind a testsúly tekintetében Vietnamban jobb eredmények érhetők el. A vizsgált fajták életképessége is Vietnamban volt jobb, azonban 8 hetes kortól egyik környezetben sem mutatkozott elhullás, azaz a tojástermelés időszakában sem volt kiesés. A szaporasági mutatók vizsgálata szerint a magyar pulykafajták Vietnamban mintegy 100 nappal korábban kezdik a tojástermelést, és lényegesen több, azonban – a hosszabb tojástermelési időszak és feltehetően a rövidebb tojásképzési ciklus miatt – némileg kisebb tojást termelnek. A vizsgálatok eredményei egyértelműen bizonyítják a magyar pulykafajták kitűnő adaptációs képességét vietnami környezetben. Úgy tűnik, hogy genetikailag meghatározott, ősi tulajdonságaikat eredetihez hasonló élőhelyi környezetben több száz év elteltével is tudják realizálni.
Keywords: magyar pulykafajták; adaptáció; Vietnam