A mozdulat mint attribútum: XVIII. századi táncosnőportrék - Szabó, Zsófia (ARTCADIA, 2008)
A táncművészet kezdeteit a reneszánsz Itáliában találjuk meg, elterjedésében pedig a francia udvari előadások játszottak fontos közvetítő szerepet. A színház és az opera, a táncjátékok népszerűségének növekedése egyúttal a képzőművészet számára olyan témát szolgáltatott, mely olykor könnyedségével, máskor épp fajsúlyos mondanivalójával ért el sikereket. Jeles festőművészek vállalkoztak arra, hogy az ünnepelt dívák és színészek képmásait vászonra vigyék – ezáltal a színpad csillagai egy rögzített jelenetben, karakterben vagy épp egy jellegzetes mozdulatban kerültek megörökítésre e képeken.E tanulmányban a 18. század ismert balerináiról készült képek elemzésével a mozdulat iránymutató szerepének bemutatására vállalkozom. A táncosok színpadi gesztusa a korszakban olyan vándormotívummá lépett elő, mely kompozíciós formulaként éppúgy elterjedt, ahogy az előadóművészek vendégszerepléseikkel a színházi élet főbb európai központjaiban az új táncstílust meghonosították.
Keywords: dance; portraiture; ballet; 18th century; theatrical portrait