A Lacus Pelso - vízrajzi adottságok a római kori Balaton-felvidéken - Firnigl, Anett (4D Tájépítészeti és Kertművészeti Folyóirat, 2008)
A víz minden egyes kor embere számára a legfontosabb telepítő tényezőnek számított, a rómaiaknál azonban nemcsak a mindennapi életben játszott fontos szerepet - többek között ivóvíz és öntözővíz formájában -, hanem erősen kötődött a fürdőzés közösségi programjához is. Emellett a víz stratégiailag is igen jelentős szerepet játszott: a Birodalom egyes határszakaszait - ígyPannónia esetében is - folyók képezték. Mindezen túl pedig a vizet és vízzel kapcsolatos tevékenységeket szakrális tartalommal is felruházták (pl. Apollót, Aesculapiust és Hygieiát a fürdők és gyógyvizek isteneiként is tisztelték). A hétköznapi élet, a tiszta ivóvíz és a fürdők által táplált igény létrehozta a vízvezetékek, közművek építésének gyakorlatát. A görög és etruszk előzményekkel3 bíró fürdőkultúra nemcsak a városokban jelent meg, hanem egyszerűbb formában vidéken, a villatelepeken is. A villák telepítésénél tehát szempont volt a táj - gyakran meleg vizű - forrásokban gazdag volta,4 így a Balaton-fel- vidék is igen kedvező feltételekkel bírt. E cikk célja a Balaton római kori északi partvonalának, az egykori - a kutatókat már régóta foglalkoztató - vízszintjének  meghatározása a római kori (feltételezhető) villatelepek, illetve vidéki települések tengerszint feletti helyzetének segítségével. A tó kialakulásának és partvonal-változásának kutatásában a különböző korok lelőhelyeinek térbeli pozíciója kiemelkedő fontosságú, így a - városokban szegény - északi parton jelentős szerepet játszanak a villagazdaságok.
Keywords: vízrajz; Balaton-felvidék; római kor