Tájkarakterből településképi arculat, a régi Buda szőlőterületeinek átalakulása - Illyés, Zsuzsanna; Földi, Zsófia; Jákli, Eszter; Nádasy, László (4D Tájépítészeti és Kertművészeti Folyóirat, 2018)
A ma élhető városi környezetként és vonzó lakóterületként számon tartott budai hegyvidék hajdani szőlőterületek helyén alakult ki. Hasonló terület- használat-változás Európa több fővárosában is bekövetkezett, ugyanakkor a szőlőművelés tekintetében rokon területeket eltérő jelleggel foglalta el a települési táj. Kutatásunk során elsődlegesen budai arculat mibenlétére és annak hátterére kívántunk választ találni.Tanulmányunk a XIX. század utolsó harmadától napjainkig Buda szőlőhegyeinek táj/településképi változását azonos területen belül, azonos szempontok alapján elemzi. A beépülés és a növénytakaró változásainak fázisait, mozgatórugóit fel- táró vizsgálat bemutatja a szőlőművelésből megőrzött jellegzetességeket és tájelemeket is. A mindenkori lakosság tájszemléletét a tájélménykeresés változó módjain, eszköztárán keresztül érzékelteti. Az eredmények alapján megállapíthatóvá vált, hogy Buda esetében a hegyi birtokok korai polgári villái, birtokközpontjai tekinthetők a későbbi beépítési karakter ősképének. A filoxérát követő fokozatos beépülés részben a folyamatosan fennálló lakóterületi igényeknek, részben a bortermelés belső piaci válságának is köszönhető. A települési arculatot kedvezően, az építészeti sokféleséget jótékonyan harmonizálva, befolyásolja a jelentős faállomány. Az érem másik oldalaként ugyanez a faállomány ma már jelentősen korlátozza a településképi látványkapcsolatokat a magaslatokon fekvő parkokban lévő kilátóhelyekről. A közigazgatási szempontból kerületekre tagolt hegyvidék táj/település-karakter megközelítésű egységessége, hasonló fejlődéstörténete, értékei és problémái alapján fővárosi zóna szintű arculati szabályozást igényelne.
Keywords: települési arculat; tájkarakter; városi szőlőterületek; településtörténet; beépítési jelleg; Buda; budai hegyek; budai villák; budai zöldfelületek; tájváltozás