Erdélyi nemesi rezidencia-kertek II. Tájképi kertek és látványkapcsolatuk, a ’prospect’ és az "eye-catcher’ - Fekete, Albert (4D Tájépítészeti és Kertművészeti Folyóirat, 2010)
A 18. századi erdélyi kertek, amelyek kialakításukban - mintegy passzív ellenállásként az idegen elnyomást szimbolizáló bécsi barokkal szemben - többnyire a francia mintát követték a kert közepén nyíló nagy csatornatóval, kivétel nélkül tájkertekké alakultak/bővültek a 19. század folyamán. Ezek az új ideológia nyomán létesített művészi kertek már nem a reprezentáció, hanem a meghitt visszavonulás, a magány, a merengés mikrokozmoszai voltak.